www.SweSUB.nu - För mer texter
Jag ville ju bara att Juli Baker skulle lämna mig ifred.
Allt började sommaren 1957 innan jag började i tvåan.
Nu är vi framme.
-Vad tycker ni? -Jag gillar det.
-Coolt. -Vad är det för färger i mitt rum?
Vänta så får ni se.
-Kom, så kollar vi inomhus. -Du, Bryce.
Vi kan väl hjälpas åt att lasta av bilen-
-så kan våra tjejer gå till köket och fixa allt i ordning.
Okej pappa.
Det var början på över fem års-
-strategiskt undvikande och socialt obehag.
-Hej, jag heter Juli Baker. -Du, vad gör du?
-Du behöver väl hjälp? -Nej. Jag har värdefulla saker där.
-Den här då? -Nej, nej, nej.
Gå hem. Din mamma undrar nog var du är.
Min mamma vet var jag är. Hon sa att jag får.
Jag insåg snart att hon inte förstod vinken.
-Tre här inne blir trångt. -Det gör inget.
-Hon förstod inte alls. -Ska vi ta in den här?
Bryce, ska du inte hjälpa din mor?
Ja, just det.
lnget kunde stoppa henne.
Jag skulle precis be henne flyga och fara när något konstigt hände.
Jag kunde knappt tro det.
Där stod jag och höll den här konstiga tjejen i handen.
-Hur hamnade jag i den här röran? -Hej.
Du har träffat min son.
Till slut gjorde jag det enda manliga man kan göra, när man är 7 år.
Men mina problem var långt ifrån över
När jag gick in i miss Yelsons klassrum...
Bryce? Du är här.
...stod det klart för mig.
Skolan skulle inte bli en fristad.
Du, Bryce. Var är din flickvän?
Jag var märkt för livet.
Du, Bryce. Varför friar du inte till henne?
Bryce och Juli sitter i ett träd.
K-Y-S-S-A-N-D-E.
Mitt första år var en katastrof.
Kolla på dem.
Och de tre nästa blev inte bättre.
Men i sexan skred jag äntligen till handling.
Jag tänkte ut en plan.
Sherry.
Sherry, vänta lite.
Hej, Bryce.
Jag bjöd ut Sherry Stalls.
Jag undrar om du vill gå...
För att förstå planens genialitet-
-måste man veta att Juli hatade Sherry Stalls.
Jag förstod aldrig varför.
Sherry var snäll och trevlig och hade mycket hår.
Jag fick inte ta hål i öronen, men jag bönade och bad...
Sherry och jag skulle äta tillsammans-
-och kanske promenera. Förhoppningsvis skulle Juli tappa intresset.
Men jag får inte förrän jag är 16.
Åh, vad synd.
Melanie ville ta hål i öronen, men mamman sa nej.
Så hon blev arg och slog sönder sin "Johnny Mathis"-skiva.
Hon fick utegångsförbud, och kan inte gå på mitt pyjamasparty.
Sakerna utvecklades riktigt bra.
Vilket vetenskapsprojekt ska du göra?
Ända tills min så kallade bästa vän Garrett Einbinder-
-blev intresserad av Sherry.
Jag tänkte visa hur kluvna hårtoppar reagerar med balsam.
Vad fascinerande.
Lojalitet ersattes med åtrå och Garrett-
-berättade om mina planer.
ldiot.
Hon tog det inte så bra.
Juli fick reda på det och snart började hon med sin dyrkan igen.
Den här gången blev det värre.
Hon började lukta på mig.
Det är sant, hon började lukta på mig.
Vad var det där om?
Min tröst var att nästa år förändras allt.
Högstadiet innebar större skola.
Vi skulle kanske hamna i olika klasser och allt skulle äntligen vara över.
När jag först träffade Bryce Loski höll jag på att smälla av.
Det var något med hans glittrande ögon.
Ska vi ta in den här?
Hans familj hade precis flyttat hit.
Jag erbjöd mig att hjälpa till.
Efter två minuter, fick han order om att hjälpa mamman.
Jag såg att han ville stanna kvar.
Jag sprang efter honom för att fråga om vi kunde leka innan.
l nästa stund höll han min hand-
-och såg mig in i ögonen.
Mitt hjärta slutade slå.
Var det dags?
Skulle det här bli min första kyss?
-Men så kom hans mamma ut. -Hej.
Han blev så generad att han blev illröd i ansiktet.
Jag tänkte på hur vi nästan hade kysst varandra.
Det var tydligt att han hade känslor för mig, men han var för blyg.
Mamma sa att pojkar var så där.
-Jag beslöt mig för att hjälpa honom. -Bryce? Du är här.
Han fick många tillfällen att komma över sin blyghet.
När vi började sexan, lärde jag mig självbehärskning.
Och då kom Sherry Stalls in i bilden.
Sherry Stalls var inget annat än en gnällig, skvallrande flört.
En massa hår utan innehåll. Där var hon.
Hon höll Bryce i handen. Min Bryce.
Killen som gick runt med min första kyss.
Lösningen var att ignorera henne. Jag visste att Bryce-
-till slut skulle avslöja hur ytlig Sherry var.
Det tog en vecka. De gjorde slut på rasten.
Hon tog det inte vidare bra.
När Bryce var räddad ur Sherrys klor, blev han snällare mot mig.
-Hej, Juli. -Hej, Bryce.
Han var så blyg och gullig-
-och hans hår doftade vattenmelon.
Jag kunde inte få nog av det.
Hela året kände jag doften av vattenmelon-
-och undrade om jag någonsin skulle få min kyss.
l sjuan förändrades mycket.
Den största skedde inte i skolan.
Den skedde hemma.
Min morfar flyttade in hos oss.
Mamma sa att han saknade mormor.
Morfar pratade aldrig om sådant med mig.
Han pratade faktiskt inte mycket med mig överhuvudtaget.
lnte förrän det stod om Juli i lokala tidningen.
-Bryce, kan vi prata lite? -Va?
Sätt dig, grabben.
Berätta om din vän Juli Baker.
Hon är inte precis min vän.
Varför inte det?
Varför undrar du?
Juli Baker kom inte i tidningen för att hon var ett Einstein-geni.
Protest mot trädfällning
Hon kom i tidningen för att hon inte ville klättra ner ur ett fikonträd.
Juli Baker och det där dumma fikonträdet.
Hon trodde alltid att det var Guds gåva till oss.
Vill du klättra i trädet med mig och mina bröder?
Nej, tack.
Bryce, kom upp hit. Det är kul.
-Man kan se allt. -Jag kan inte.
Pappa vill att jag hjälper honom att laga...
...en sak.
Fattas bara det.
Att klättra i träd med Juli Baker.
Det vore som att gå i tvåan igen.
Bryce och Juli sitter i ett träd...
Då kan jag lika gärna äta bönor i resten av livet.
Den är tre kvarter härifrån.
Två kvarter.
Ett kvarter härifrån.
-Ska det vara viktigt.. -Jag hatar när hon gör så där.
Jag vill gärna inbilla mig att bussen inte kommer.
Visst ser trädet vackert ut i det här ljuset?
Jag instämmer, om du med "vackert" menar fult.
Du är visuellt handikappad. Jag tycker synd om dig.
"Visuellt handikappad"?
Och det säger en tjej som bor i ett hus som är kvarterets skämt?
De hade buskar som växte över fönstren och ogräs överallt.
Pappa störde sig mycket på det.
Där är han ju.
Muraren som tror han är en målare. Är inte lastbilen ful nog?
Måste han måla av den?
Han målar landskap och säljer dem på marknaden.
Folk säger att de är vackra.
Landskap? Jag ska säga dig en sak.
Världen skulle vara vackrare-
-om han gjorde lite landskapsjobb på sophögen han kallar trädgård.
Det är synd om hans fru som gifte sig med en drömmare.
Därför kommer någon av dem alltid att vara olycklig.
Okej, men varför måste vi vara olyckliga?
Pappas irritation över trädgården-
-var inget i jämförelse med hur irriterande Juli var i trädet.
Tre kvarter härifrån.
Varje morgon måste vi lyssna på hennes detaljerade trafikrapport.
Två kvarter.
Där kommer den.
Varför "de tre dårfinkarna"?
-De var ju fem stycken. -Va?
De var Moe, Larry, Curly, Shemp och Curly Joe.
-Ja, men de var bara tre i taget. -Ja.
Jag hatar Curly Joe. Han borde inte ha varit en av dem.
Hör på, tjejen. Jag ringer snart till polisen.
Du gör intrång och hindrar vårt jobb.
-Vad händer? -Klättra ner...
-...eller så sågar vi ner dig. -Kom upp hit.
De sågar inte ner det om vi är här.
-Bussen, bussen. -Juli var ursinnig.
De ville såga ner trädet.
Jag förstod inte varför de där knotiga grenarna...
-...betydde så mycket för henne. -Snälla Bryce.
-Jag tyckte synd om henne. -Åk.
-Men jag ville inte skolka för det. -Kom igen, nu.
Varför är du inte kompis med henne?
-Man måste känna Juli. -Jag skulle gärna vilja.
Varför det?
Den tjejen har karaktär.
Bjud hit henne någon gång.
Karaktär?
Hon är bara envis och otroligt energisk.
Säger du det?
Hon har hängt efter mig sedan tvåan.
En sådan tjej bor inte granne med alla.
Lyckliga dem.
Läs det här.
Utan fördomar.
Som om jag behövde veta något mer om Juli Baker.
Juli var inte på hållplatsen nästa morgon.
Eller morgonen efter det.
Hon var i skolan, men märktes inte.
-Little Joe är så sminkad... -Han åldras inte.
Jag intalade mig, att det gladde mig.
Det var ju vad jag hade önskat.
Men jag tyckte ändå synd om henne.
Jag tänkte be om ursäkt, men ändrade mig.
Det sista jag behövde var-
-att Juli skulle tro att jag saknade henne.
Jag förstår att du gillar att vara här.
Kan du förklara det för din mor?
Jag älskade att se pappa måla.
Eller rättare sagt, lyssna på honom när han målade.
Jag lärde känna min pappa på det viset.
Han berättade allt möjligt.
Som att han hade skyfflat hö och att han önskar han hade gått ur college.
En dag överraskade han mig.
Vad är det mellan dig och Bryce Loski?
Vad menar du? lngenting.
Okej.
Fel av mig.
Hur kan du ens tro det?
Av ingen orsak.
Det är bara det att du-
-jämt pratar om honom.
Gör jag?
Jag vet inte.
Det är något med hans ögon.
Eller hans leende.
Men han då?
-Va? -Du måste se landskapet i sin helhet.
Vad innebär det?
En målning är mer än summan av dess olika delar.
En ko är i sig själv bara en ko.
En äng är i sig själv bara gräs och blommor.
Och solen som tittar fram genom trädets grenar är bara en ljusstråle.
Men om du lägger ihop alla delar-
-kan det bli magiskt.
Jag förstod inte vad han menade, förrän en eftermiddag-
-då jag satt fikonträdet.
Jag räddade en drake.
Det var långt upp, högre än jag någonsin varit.
Ju högre jag kom, desto mer förvånad blev jag över utsikten.
Jag började märka hur gott vinden doftade.
Som solsken och vildgräs.
Jag kunde inte sluta att andas in doften.
Jag fyllde lungorna med den sötaste doft jag känt.
Du hittade min drake.
Bryce, du borde komma upp hit.
Det är så vackert.
Jag kan inte. Jag har stukat min...
Jag har utslag.
Från den stunden, blev det mitt ställe.
Jag kunde sitta där i timmar och se ut över världen.
Vissa dagar var solnedgången lila och rosa.
Andra dagar var den lysande orange-
-som satte eld på molnen vid horisonten.
Det var under en av dessa solnedgångar-
-då det där som pappa sagt om helheten-
-rotade sig i mitt hjärta.
lbland gick jag dit tidigt för att se på soluppgången.
En morgon när jag såg hur ljuset-
-skar genom molnen och tänkte på att jag skulle-
-beskriva det för pappa-
-hörde jag väsen nerifrån.
Ursäkta mig.
Ni får inte parkera där. Det är en busshållplats.
Vad gör du däruppe?
Du kan inte sitta där, vi ska såga ner trädet.
-Trädet? -Ja. Klättra ner nu.
-Vem har sagt att ni ska såga ner det? -Ägaren.
Men varför?
Han ska bygga ett hus. Trädet står i vägen.
-Klättra ner, vi har jobb att sköta. -Ni får inte såga ner det.
Hör på, jag ringer snart till polisen.
Du gör intrång och hindrar vårt jobb.
Klättra ner, eller så sågar vi ner dig.
Sätt igång bara. Såga ner mig.
Jag kommer inte ner. Aldrig.
Bryce. Kom upp hit.
De sågar inte ner det om alla är här.
Bryce, låt dem inte göra det här.
Kom igen.
Snälla Bryce. Du behöver inte klättra så högt, bara en liten bit.
Snälla Bryce.
Det som hände sedan är höljt i ett töcken.
Hela staden verkade vara där.
Jag vägrade att flytta på mig.
Då dök min pappa upp.
Han bad brandmannen om att få klättra upp till mig.
Det är dags att komma ner, vännen.
Snälla pappa, hindra dem.
-Vännen min... -Titta, pappa.
Man ser allt. Man ser hela världen härifrån.
lngen utsikt är värd min dotters säkerhet. Kom nu.
Jag kan inte.
Julianna, det är dags att klättra ner nu.
Snälla pappa.
Det är dags.
Det var allt.
Jag grät säkert två veckor i sträck.
Jag gick till skolan och gjorde mitt bästa-
-men inget spelade någon roll.
Juli?
Vet du svaret?
Peloponnesiska kriget?
Det är säkert svaret på en fråga.
Jag ville veta arean av en romboid.
Romboider och likbenta trianglar-
-verkade inte så viktiga.
Jag cyklade för att slippa passera stubben-
-till vad som brukade vara jordens mest underbara fikonträd.
Jag kunde inte sluta tänka på det.
Hur är det?
Det var bara ett träd.
Nej, det var inte bara ett träd.
Glöm aldrig hur du kände det när du var uppe i trädet.
Tack, pappa.
Det var det första jag såg varje morgon-
-och det sista jag såg innan jag somnade.
När jag kunde se på det utan att gråta-
-såg jag mer än trädet och dess betydelse för mig.
Jag upplevde dagen då min syn på saker började förändras.
Och jag undrade om jag hade samma känslor kvar för Bryce?
Jag har aldrig gillat ägg särskilt mycket.
Jag kände mig likgiltig inför dem.
Men en dag i Skyler Browns garage-
-blev mina känslor för ägg grundade.
Kolla bara. Edna har hittat sin frukost.
Om en slemmig reptil gillade ägg-
-varför skulle jag äta dem?
Åh, vad coolt.
Hon behöver inte ens tugga. Tänk så mycket tid man sparar.
Jag skulle ha varit ovetande om att ormar äter råa ägg-
-om det inte varit för Lynetta.
Hon var förälskad i Skyler Brown.
Det är äckligt.
Han och Julis bröder hade startat ett band.
Lynetta såg på hur de övade.
Det är så häftigt.
Vad säger du om det, Bryce?
Ja, häftigt.
Hur tror du han smälter maten, Brycie?
-Genom magsyran? -Det kan man tro.
Var tysta, nu sätter den igång.
Lättstekta ägg.
Äckligt, äckligt, äckligt.
Vänta, ni har inte sett det bästa än.
Äckligt.
Jag försökte verka likgiltig, men det lyckades inte.
Jag började drömma mardrömmar.
Jag var fången i ett stort ägg-
-och monstret öppnade munnen och slukade mig.
Jag brukade vakna i tid.
Så kom den riktiga mardrömmen.
Hej, jag vill ge dessa till dig och din familj.
-Mina kycklingar lägger ägg. -Va?
Kommer du ihåg Abby, Bonnie, Clyde, Dexter, Eunice och Florence?
-De kläcktes under vetenskapsmässan. -Det gör jag.
Det var typiskt för Juli Baker.
Hon totaldominerade mässan.
Projektet gick ut på att kolla på hennes tråkiga äggkläckning.
Jag hade en vulkan som fick utbrott-
-men man ville bara se Julis kycklingar-
-som kröp fram ur sina skal.
Jag tror att den sista kläcks.
-Den kläcks. -Den kläcks.
-Kom hit och se. -Titta.
Hon vann och jag förlorade.
Jag är inte den som ältar saker.
Här kommer den.
Men jag behövde inte äta hennes ägg.
Vad rart av Juli att ge oss dessa ägg.
Jag äter ändå flingor till frukost.
Tänk om det finns en kyckling i något av äggen?
Jag åt lantägg som barn. De smakade underbart.
Det låter ju fint-
-men tänk om vi knäcker ett och hittar en död kyckling?
Har de en tupp? Utan tupp blir äggen inte befruktade.
Vi och hela grannskapet skulle veta om de har en tupp.
Den är kanske degalande.
"Degalande"?
Ja, de-kuckeliku-galande.
Vad sjutton pratar du om?
Som de-skällande hundar.
Du kan ju fråga Juli, Bryce.
-Jag tror inte att... -Vad?
-Är du rädd för att prata med henne? -Nej, det är jag inte.
Du är det, men jag?
-Fråga henne bara. -Bryce.
Hur vet man om det är en tupp?
En tupp är större och har längre fjädrar.
De har sånt där rött som växer ur huvudet.
-Och runt halsen med. -Det bör vara lätt att se.
Fast vid närmare eftertanke har kycklingar sånt där rött med.
Fast inte lika mycket.
Garretts expertis om tuppar-
-var själva grundvalen i vår plan att slippa prata med Juli.
Vilket innebar att spionera över hennes staket.
Kom då.
Här borta.
Jag ser inte några kycklingar.
Vi måste locka fram dem ur buren.
Är det där en tupp?
Det liknar en kyckling.
Hur ser du det?
Det gör jag bara.
Förstår ni vad jag menar? Expertis.
-Vad är det? -Juli.
Här har ni.
Kom och ta för er.
-Här har ni. Ta för er. -Alla är kycklingar.
-Finns det ingen tupp? -Hörde du vad jag sa?
Hur ser du det?
-lngen struttar omkring. -Här har ni.
-Struttar tuppar? -Kom här.
-Hörde du vad jag sa? -Ta för er.
Knappt någon har det där röda på sig.
-Vad gör ni? -Ja, alla är kycklingar.
Alla är kycklingar.
Jag är stolt över dig, Bryce. Du övervann din rädsla.
-Du pratade med henne. -Ja.
Lätt som en plätt.
Sa hon att alla var kycklingar?
Ja.
Vilket geni. Ni är båda genier. Självklart är alla kycklingar.
En tupp är en kyckling. Frågan är...
Är en av dem en tupp eller är alla hönor?
Hönor? Vem sa något om hönor?
Då slog det mig.
Garrett visste inte ett dugg om kycklingar.
-Struttar tuppar? -Ja, det gör de.
Vad har det med saken att göra?
Alla är hönor.
Huvudsaken är att äggen är bra.
Allt är i sin ordning.
lnte för mig.
Aldrig i livet att jag åt något-
-som hade med Juli att göra.
Jag äter inte äggen.
Varför inte det?
Har du sett deras trädgård? Den är...
Där finns inte ett grässtrå utan bara lera och kycklingskit.
Vad äckligt. Salmonella.
Tror du att de kan ha salmonella?
-Det låter inte troligt. -Varför ta risken?
Vad gör vi med äggen?
Ge tillbaka dem.
-Till Juli? -Ja.
Du pratade ju med henne tidigare. Det klarade du.
Vad vill du jag ska säga?
Säg att vi inte äter ägg.
Att vi är allergiska eller liknande.
Använd hjärnan.
Det kändes inte rätt att ljuga.
Även en sjundeklassare fattar att en hel familj inte är äggallergiker.
Jag ville inte såra hennes känslor.
Då återstod bara ett val.
Ännu en nära-döden-upplevelse-
-i den eviga sagan med Juli Baker hade lyckats undvikas.
Tills en vecka senare.
Hej, jag kommer med fler ägg.
-Tack. -Gillade din familj de förra äggen?
Behöver du fråga det?
Vad bra. Vi ses i skolan.
Det som skulle bli en engångshändelse-
-var början på ett liv fyllt med lögn, intrig och bedrägeri.
Varje morgon höll jag utkik efter Juli-
-så att jag kunde öppna dörren innan hon knackade på.
Tack.
Därefter slängde jag äggen.
Varför? Varför sa jag inget?
Varför sa jag inte:
"Nej tack. Vi vill inte ha äggen. Ge dem till ormen"?
Var jag verkligen så rädd att såra hennes känslor-
-eller bara rädd för henne?
Jag vill att ni ska förstå allt.
När mrs Brubeck föreslog äggkläckning som mitt projekt-
-var jag allt annat än entusiastisk.
Tills jag såg första tecknet på liv.
Ser det ut så?
Det är fostret.
-Det liknar en böna. -Ja.
Vi kollar de andra.
Plötsligt var det verkligt.
Alla äggen levde.
Det fanns små bönbarn inne i varje ägg.
Alla kycklingarna kläcktes på mässan.
Vad är oddsen för det?
Årets förstapris går till Juli Baker-
-för hennes fantastiska projekt:
"En kyckling föds."
Jag vann förstapris.
Det var coolt, men jag brydde mig bara om kycklingarna.
Här får ni. Kom så får ni mat.
Mamma ville inte föda upp kycklingar.
Men jag bönade och bad.
Jag lovade att ta hand om allt, vilket jag gjorde.
Var är Clyde?
Clyde?
Hej, Clyde. Hur är det?
Mår du bra? Är du inte hungrig?
Kom hit. Vad är det, lillan?
Kom hit.
Du är inte Clyde. Du är Clydette.
Mamma!
Det visade sig att hönorna lade mer ägg än vi kunde äta.
Till en början åt vi allt-
-men efter en månads kokande och stekande-
-blev vi överväldigade av ägg.
Men så kom en möjlighet i form av vår granne mrs Steuby.
Hej, vännen.
Om du har några extra ägg, köper jag dem gärna.
-Är det säkert? -Ja.
Jag vet att mrs Helms också vill köpa.
-Vad bra. -lnget går upp mot färska ägg.
-Tack, mrs Steuby. -lngen orsak, vännen.
Genom mrs Steuby och mrs Helms var överskottsproblemet löst.
Men jag insåg att mrs Loski också förtjänade ägg.
Det var inte rätt att be henne betala.
Hon var en sådan bra granne som lånade ut saker-
-och skjutsade mamma när vår bil vägrade starta.
Jag gav dem gärna ägg.
Och om jag råkade stöta ihop med Bryce gjorde det inte saken sämre.
Hej, Bryce.
Tredje gången jag gick dit med ägg-
-väntade Bryce på mig.
Han öppnade dörren och sa: "Tack, vi ses i skolan".
Och jag fick tillbringa en stund-
-med världens finaste ögon.
Tack, Juli. Vi ses i skolan.
Det var rena fyndet.
Tills en dag.
Det var två veckor sedan trädet huggits ner.
Jag började känna mig normal igen.
Hej Juli. l rättan tid.
Vi levererar alltid punktligt.
Leveransreklam, du vet.
Just det.
När ska du börja åka buss igen?
Jag vet inte. Jag har inte varit där sedan...
Det ser inte så illa ut. Allt har städats undan.
Det är bäst att jag gör mig i ordning för skolan.
Vi ses väl där.
Ja, vi ses.
Bruce hade kanske rätt.
Det var kanske dags att börja åka buss igen.
Han sa ju nyss att han ville att jag skulle göra det.
Kan det vara så att Bryce Loski saknar mig?
Juli? Är du fortfarande här?
Jag tänkte bara.
Soporna töms idag. Tunnorna är på framsidan.
Jag vet. Behöver du hjälp?
Nej, jag kan göra det senare.
Är det mina ägg?
Ja, jag tappade dem.
De är ju hela.
Varför slänger du dem?
Vill du inte ha dem?
Pappa tror inte att det är värt risken.
Vilken risk?
Salmonella.
Va? Är han rädd för att bli förgiftad?
Se bara på er trädgård, Juli. Den är en enda röra.
Den är liksom täckt i bajs.
Nej, jag gör rent där varje dag.
Vi ville inte såra dina känslor.
Har ni alltid slängt äggen?
Mrs Steuby och mrs Helms betalar för äggen.
-Gör de? -De betalar 60 cent per dussin.
Det visste jag inte.
Hur kunde du?
Jag är ledsen.
Nej, det är du inte.
Jag förstod snart att mina gamla problem med Juli-
-skulle ersättas med nya.
Det var värre att hon var arg på mig än att hon irriterade mig.
Sättet att ignorera mig, påminde mig om-
-att jag varit en idiot.
En dag kom jag hem efter en basketbollmatch med Garrett.
Det var helgalet.
Var inte så försiktig, du skadar dem inte.
-Så här? -Ja, precis så.
Min morfar.
Han hade alltid haft tofflor på sig. Var kom kängorna ifrån?
Jag kunde inte låta bli att titta.
Ju mer jag tittade, desto argare blev jag.
Min morfar hade sagt mer till Juli på en timme-
-än han sagt till mig under tiden han hade bott här.
Jag hade aldrig sett honom skratta.
Vad hade han med Juli Baker att göra?
Hej, morfar.
Juli berättade om äggen.
Vet du, Bryce...
Karaktären utformas i tidig ålder.
Simma inte så långt att du inte kan simma tillbaka.
Sir?
Det rör sig om ärlighet.
lbland kan lite obehag i början-
-rädda mycket smärta under vägen.
Då det gällde att hysa agg, var Juli Baker imponerande kunnig.
Jag försökte närma mig henne i skolan.
Hon lyckades alltid undkomma mig.
När hon var i sin trädgård var alltid morfar där.
En lördag såg jag min chans.
Morfar hade åkt till stan för att köpa muskelsalva.
Trädgårdsarbetet verkade tära på krafterna.
Det ser riktigt bra ut.
Tack. Chet gjorde det mesta.
Förlåt mig för det jag gjorde.
Jag fattar det inte, Bryce. Varför sa du inget?
Jag vet inte. Jag var dum.
Jag skulle inte ha sagt det där om trädgården.
Det var dumt av mig.
Det är kanske till det bästa.
Jag har lärt mig otroligt mycket av Chet.
Du är bra lycklig.
Jag har inga morföräldrar längre.
Jag tycker synd om honom.
Han saknar din mormor.
Han säger att jag påminner om henne.
-Va? -Jag vet. Helt otroligt.
Han menar väl. Det var något om hennes själ.
Ja.
Nåja...
Lycka till med gräset. Det växer säkert upp fint.
Tack.
Vi ses väl.
Vi gör väl det.
BRÖDERNA CARTWRlGHT
Även om Julis accepterande av min ursäkt inte var det bästa-
-var i alla fall äggsaken ur världen.
För första gången på månader njöt jag av "Bröderna Cartwright".
Vart ska du gå, klädd så där?
Till Skyler's .
Matt och Mark tar med inspelningssaker. De ska göra en demo.
Demo? Som om de kan göra en demo.
-Du känner dem inte. -Behövs inte, jag känner till typen.
-Du vet ingenting. -Säg inte så där.
-Jag är sen. -Kom tillbaka klockan 11.
Ja, allt var normalt igen.
Kör tjejen för hårt med dig?
Tjejen heter Juli och nej, det gör hon inte.
Du är visst svag för henne?
Steven.
Nej, Patsy. Jag vill veta hur din far kan ha energi-
-att bli vän med en främling-
-när han inte orkar kasta baseboll med sin dotterson.
-Det är okej, pappa. -Nej, det är det inte.
Juli påminner om mormor.
Om Renee?
Det är ju löjligt.
Vet du varför de inte har fixat trädgården?
För att han är för upptagen med sitt fuskmåleri.
Vad skulle du göra om du hade en handikappad bror?
Vad fasen har det med saken att göra?
Julis pappa har en utvecklingsstörd bror.
Än sen? Han är väl inte trädgårdsmästare?
Steven.
Det var ett skämt.
Andra kan ha familjebekymmer-
-och ändå hinna klippa sina gräsmattor.
De beter sig inte som stolta ägare.
De äger inte huset.
Hyresvärden ansvarar för skötseln.
Mr. Baker lägger alla pengar på broderns vård.
Finns det inte statlig vård?
De kanske tycker att privatvård är bättre.
Det är inte vårt fel att deras familj har en kromosomavvikelse.
Det har inget med kromosomer att göra.
När Julis farbror föddes var navelsträngen virad runt halsen.
Om han hade fått tillräckligt med syre hade han blivit perfekt, som er son.
Fan också, Chet.
-Patsy? Patsy? -Lämna mig ifred!
Jag ber om ursäkt för det där.
Varför är mamma så upprörd?
För att...
Men herregud...
Din mamma kunde ha varit i mr Bakers skor.
Hade hennes bror navelsträngen runt halsen med?
Du hade det.
Läkaren lyckades som tur var lossa på den-
-men det kunde lika gärna ha gått fel.
Vill du gå en promenad?
Det rensar huvudet.
Vad skulle de ha gjort med mig?
Älta inte något som kunde ha hänt.
Om pappa fick bestämma hade de väl skickat mig till dårhuset.
Nej. Nu är du orättvis.
Du kan inte döma honom för något han inte har gjort.
Här stod väl trädet?
Ja.
Det måste ha varit en fantastisk utsikt.
Hon är en bra tjej.
Några av oss är slätstrukna.
Några är som siden.
Och några är förgyllda.
Men då och då-
-hittar man någon som är regnbågsskimrande.
När man gör det-
-finns det ingen som kan jämföras.
Förgyllda, regnbågsskimrande?
Vad menades med det?
Juli Baker hade alltid varit enkel.
Tills nu.
Sättet hon pratade om hur det kändes i trädet.
Att vara ovanför jorden och bli smekt av vinden.
Vem pratar så på högstadiet?
Den här konstiga känslan spred sig inom mig.
Jag gillade det inte.
Jag var på väg utför.
Det var dags att få fotfäste.
Jag har aldrig skämts över hur vi bodde.
Jag har heller inte tänkt på pengar.
Jag visste att vi inte var rika, men vi saknade inget.
Men så sa Bryce att vårt hem var rörigt.
Jag måste göra något, och jag visste vad.
-Ni låter riktigt bra. -Ja.
Vi spelar in det i Skylers garage.
Det är ett underbart projekt.
På tal om projekt, tänkte jag fixa till trädgården.
-Va? -Hur mycket kan gräsfrön kosta?
Jag kan plantera en gräsmatta och några blommor.
Och sätta upp ett staket.
Älskling, det är ett stort åtagande.
-Jag kan betala med äggpengarna. -Nej, det är dina pengar.
Hyresvärden borde ta hand om allt.
Men det gör han inte. Och vi bor här.
Det ser så hemskt ut.
Jules.
Vad är det som pågår?
lnget, pappa.
Det är okej, älskling.
Du kan berätta för oss.
Familjen Loski har slängt äggen för att de är rädda för salmonella.
För att trädgården är en enda röra.
Sa Patsy det?
Nej, Bryce sa det.
Hela familjen tycker väl det.
En kille hittar inte på det själv.
-Vem bryr sig? -Ja, vem bryr sig?
-Jag gör det. -Trina.
Börja inte nu.
Jag är trött på att leva så här, Richard.
Jag är trött på att ta vikariejobb.
Jag är trött på att ställa en stol mot tvättmaskinen-
-för att stänga till dörren.
Jag är trött på att låna mrs Steubys dammsugare-
-varje gång vår egen går sönder.
Tror du att jag ville ha detta liv åt oss?
lbland måste man offra saker för att göra rätt.
Vi är ju överens om att Devonhurst är rätt ställe för Daniel.
Vi kanske bör tänka på vad som är rätt för oss.
Vår dotter lider för att vi inte fixar till trädgården.
Det är inte vår trädgård.
Hur kan du säga så, Richard? Hur?
Vi har bott här i 12 år-
-och sagt att det bara är tillfälligt, men det är det inte.
Det här är vårt hem.
Är det fel att vilja känna sig stolt över sitt hem?
Att ha pengar så man kan skicka barnen till college?
Det är kanske dags för statlig vård.
Vi flyttar inte på min bror.
Är han viktigare än dina egna barn?
-Pappa! -Hur vågar du!
Sluta, pappa! Snälla, sluta.
Förlåt mig, Julianna. Det är inte ditt fel.
Vi ska ordna det, jag lovar.
Det var första gången jag hörde mina föräldrar gräla.
Förlåt för i kväll.
De kom in till mitt rum den kvällen.
Pappa pratade om hur han älskade sin bror.
Att han lovat sina föräldrar att ta hand om honom.
Mamma pratade om att hon älskade pappa-
-för hans styrka och godhet.
När hon kysste mig god natt-
-viskade hon att av alla hennes gudagåvor, var jag den bästa.
Jag tyckte synd om min pappa.
Jag tyckte synd om min mamma.
Men mest av allt var jag lycklig över att de var mina.
Jag intalade mig att orsaken till trädgårdsarbetet-
-inte hade med Bryce att göra. Huset skulle piffas upp.
Brydde jag mig om vad han tyckte, efter händelsen med äggen?
Det gjorde jag.
Klipper du, eller ska du hacka sönder den?
Hej, jag är Chet Duncan, Bryces morfar.
Ursäkta att jag inte har hälsat på förrän nu.
Trevligt att träffas.
Ska du klippa dem till samma höjd?
Ja, jag tänkte det, men jag vet inte.
Tror du det blir bättre om vi tar bort dem?
Det är hicksiibuskar. De växer upp fint.
Hör på, mr Duncan.
Kalla mig för Chet.
Chet.
Om du är här för det som Bryce sa-
-behövs ingen hjälp.
Jag läste om dig i tidningen.
Renee skulle ha klättrat upp till dig.
Hon skulle ha suttit där hela natten.
Renee?
Min fru.
Du påminner mycket om henne.
Vi jobbade i veckor.
Under tiden vi jobbade pratade vi.
-Där? -Det blir perfekt.
Han ville veta mer om fikonträdet.
Han förstod att helheten-
-är större än summan av delarna.
Han sa att med människor-
-blir helheten ibland mindre.
Jag tyckte att det var intressant.
Jag började se på alla jag känt sedan småskolan.
Var de större eller mindre än summan av delarna?
Chet hade rätt. Många var mindre.
Den enda jag inte förstod mig på var Bryce.
Tills nyligen skulle jag med säkerhet ha sagt-
-att han var mycket större än summan av delarna.
Jag var inte säker längre.
Det ser bra ut, Juli. Snyggt jobbat.
Tack. Chet gjorde det mesta.
Förlåt mig för det jag gjorde.
Jag fattar det inte, Bryce.
Varför sa du inget?
Var han verkligen ledsen?
Eller sa han bara så där för att må bättre själv?
Ville jag att han skulle vara större än summan av delarna?
Men när jag såg in i hans ögon...
l de där glittrande ögonen-
-var jag för första gången-
-säker på att Bryce Loski var mindre.
Vi ska bjuda hit familjen Baker på middag.
-Va? -Jag vet inte, mamma.
Det låter som en bra idé.
Patsy, vad tjänar det här till?
Trina Baker är mycket trevlig.
-Och Matt och Mark är coola. -Jag hatar coolt.
Vi skulle ha gjort det för längesedan.
Men det gjorde vi inte. Och nu kan vi inte.
Preskriptionstiden har gått ut.
Vi bjuder dem på middag.
Om det handlar om vad jag sa i går, så ber jag om ursäkt.
Att bjuda hit dem gör inte hans bror frisk.
Det blir dukat bord.
Och jag förväntar mig att ni klär upp er.
Åh, herregud. Kan vi inte grilla?
Det blir dukat bord.
Döda mig nu.
Var försiktig med vad du önskar.
Det var det.
En uppklädd middagstillställning med Juli att se fram emot.
Jag kände mig illa till mods när jag såg henne.
Jag stirrade på henne i klassrummet.
På hur hennes hår föll över axlarna.
Hon såg ut som på bilden i tidningen.
Dana Tressler såg hur jag tittade.
Om jag inte gjorde något, skulle det här spridas.
Det fanns ett bi i hennes hår.
Där flög det.
Det var inget bi.
Det flög ut genom fönstret.
Jag sa till mig själv att faran var avvärjd.
Jag måste sluta tänka på Juli.
Och börja fokusera på viktiga saker som skolarbetet.
Min svaghet var förlamande.
Har du pennvässaren?
-Knackar du inte? -Vad har du där? Pappas "Playboy"?
Lägg dig inte i.
-Hälsa miss Oktober från mig. -Stick.
-Eller ska du hälsa själv? -Du är vidrig.
Ännu en katastrof avvärjd.
Mitt liv hade blivit ett minfält.
-Hej. -Hej.
Vad är det här?
Det är inte vad du tror.
Det är vad du tror, men jag kan förklara.
Det kan jag inte. Kan vi prata senare om det?
Om du vill.
Jag måste prata med någon.
Varför inte med Garrett? Han kan få mig på rätt köl.
Garrett var känslig i hjärtefrågor.
Är du helt störd? Du hatar Juli.
Det gör jag inte. Jag kan inte sluta att tänka på henne.
-Du är illa ute. -Vad ska jag göra?
Kväv det i sin linda. Det är inte riktiga känslor.
-lnte? -Du känner skuld för ägg-grejen.
Jag hånade trädgården.
Precis. Fast stället är ändå en sophög.
Pappans bror är utvecklingsstörd. Pengarna går till honom.
Utvecklingsstörd? Det säger ju allt.
-Om vad? -Om Juli.
Vad menar du?
Äpplet faller inte långt, du vet.
Helt otroligt. Jag ville skrika åt honom.
Jag ville säga att han inte kände Juli som jag.
Men allt som kom ut var:
-Just det. -Ja.
Okej, vi hörs senare.
Jag skulle ha gått till Garrett efter skolan-
-men ville inte se honom.
Han hade gått över gränsen.
Och bredvid honom över gränsen stod pappa.
Jag struntade i vad de tyckte.
Jag gillade Juli Baker.
Söndagarna brukar vara fridfulla.
Pappa sover länge.
Mamma lagar inte frukost.
Om mina bröder har varit ute sent med bandet-
-sover de till klockan tolv.
Den här söndagen kände jag mig konstig.
Jag måste få bort mina förvirrade tankar om Bryce-
-som började komma tillbaka.
Du gjorde det verkligen.
-Jag är stolt över dig. -Tack, pappa.
-Vart ska du åka? -Till Daniel. Det är hans födelsedag.
Jag vill följa med.
Njut av morgonen och stanna hos mamma.
Nej, pappa. Jag vill följa med.
Hör på mig, älskling.
lbland blir Daniel...
Jag följer med, pappa.
Okej.
Vi skriver en lapp till din mor.
Jag har aldrig hälsat på farbror Daniel.
Jag vet inte varför. Pappa gjorde det alltid själv.
Vi sa inte mycket till varandra under färden, men det gjorde inget.
Jag gillade att vara med pappa.
Tystnaden band oss samman på ett sätt som orden aldrig kunde.
De som bor här sköter om ägorna som en del av behandlingen.
Det tar lite tid innan man vänjer sig. De är fina människor.
Daniel?
Daniel.
Richard! Du är här!
Richard är här för min födelsedag.
Vem? Vem, Richard? Vem?
Vem? Vem, Richard?
Daniel, det är min dotter Julianna.
Din brorsdotter.
Julianna.
-Julianna. -Grattis, farbror Daniel.
Richard. Det är min födelsedag.
Jag har dina bilder, Julianna.
Vi har en present åt dig.
Är det ett pussel?
lnte bara ett pussel.
Det är ett pussel och...
...en vindsnurra.
En vindsnurra! Tack, Richard.
Ja.
Ute, Rickard?
Vill du gå ut? Okej, vi går till McElliot's .
-Vi kan köpa glass. -Glass!
Åh, nej. Nej, det kan vi inte.
Daniel gillar ju inte glass.
-Jag gillar glass, Richard. -Jag skojar bara.
Jag vet att du gillar glass.
Du älskar glass. Kom nu.
McELLlOT' GLASS & GODlS
Här får du. Håller du den?
Här får du.
Det är min födelsedag.
Slickepinne. Det är min födelsedag.
Smakar det gott?
-Okej, Daniel. Vänta lite. -Glass. Glass.
-Min glass. Min glass. -Det är okej, Daniel.
Daniel!
Daniel! Lämna den, du får...
Glass på golvet. Glass på golvet.
Kan du hämta en annan?
-Ja. -Jag behöver glass, Richard!
Det är min födelsedag, Richard. Min födelsedag!
Glass, Richard! Glass, Richard!
Sluta! Sluta nu!
-Jag behöver den! -Sluta!
-Lugn nu. -Glass!
-Richard! -Jag har glass åt dig.
Födelsedagsglass. Vad fint, Richard.
Förlåt, han har inte gjort så där...
Pappa har ofta pratat om hur svårt livet är för Daniel.
Men jag har aldrig förstått det förrän nu.
-Vad fint. -Orange.
När vi gick tillbaka var Daniel som vanligt.
Andra hållet. Andra hållet.
På hemvägen sa pappa att farbror Daniel-
-hade bott med honom och mamma innan vi föddes.
Men efter en tid blev det för svårt.
När vi kom hem såg allt ut som vanligt.
Men det var det inte.
Tidigare hade Daniel bara varit ett namn för mig.
Nu var han en del av familjen.
-Hej. -Hej.
Hur gick det?
Bra att jag åkte dit.
Det tycker jag med.
Trina, det är söndag. Varför skurar du golvet?
Patty Loski har bjudit oss på middag på fredag kväll.
Då bör väl hon skura sitt golv?
Eller bad hon att få låna vårt?
Nervös energi.
-Bjöd hon alla? -Ja, det gjorde hon.
Även vår vän Sal Monella?
Richard.
Men varför? Efter alla dessa år?
Hon sa att hon skämdes för att inte ha bjudit hem oss tidigare.
De vill tydligen lära känna oss bättre.
Vill du gå dit?
Hon insisterade på det.
Jag tror att det kan bli trevligt.
Så bra.
Då går vi.
Jag var inte förväntansfull inför middagen-
-men jag förstod att den betydde mycket för mamma.
Nästa dag hade jag svårt att koncentrera mig.
Mina tankar drogs till Daniel.
Jag undrade hur mina farföräldrar hade haft det med honom.
Verkligheten avbröt mig.
-Bryce Loski gillar dig. -Va?
Han är störtförälskad i dig.
Vad pratar du om? Bryce Loski är inte förälskad i mig.
Jaså, inte? Jag såg hur han stirrade på dig.
Han sa att du hade ett bi i ditt hår.
Världens sämsta mörkläggning.
Det kanske var ett bi.
Det enda biet du drar till dig stavas som B-R-Y-C-E.
Killen är vilse i kärlekslandet.
-Kom. -Vart ska vi gå?
Jag såg att han gick iväg med Garrett. Kom.
Är du helt störd? Du hatar Juli.
Det gör jag inte. Jag kan inte sluta tänka på henne.
-Du är illa ute. -Vad ska jag göra?
Kväv det i sin linda. Det är inte riktiga känslor.
-lnte? -Du känner skuld för ägg-grejen.
Jag hånade trädgården.
Ja, fast stället är ändå en sophög.
Pappans bror är utvecklingsstörd. Pengarna går till honom.
Utvecklingsstörd? Det säger ju allt.
-Om vad? -Om Juli.
Vad menar du?
Äpplet faller inte långt från trädet, du vet.
-Just det. -Ja.
Okej, vi hörs senare.
Ja.
Jag är ledsen. Jag trodde...
Det gör inget. Allt är bra.
Det var det.
Nu var jag inte förvirrad längre.
Jag var säker på att jag inte tyckte om Bryce Loski längre.
Vill du att Bakerfamiljen ska känna sig värdelösa?
Jag vill att det ska vara fint.
-Varför har du inte bytt om? -Jag ska.
Jag ville se bra ut inför Juli.
Men jag ville inte hon skulle tro att jag ville det.
Gränsen var hårfin.
Mycket hårfin.
Bryce, de är här. Kom ner.
Jag kommer!
Hej, kom in.
-Kom in, kom in. -Säg adjö till midjemåttet.
Vad trevligt. Lynetta, Steven, de är här.
-Vi kommer! -Är det hemlagad paj?
Ja, det är cheesecake och blåbär och pekannötter.
Vi tar ut dem till köket.
-Hej. -Vad fin du är.
-Min pappa. -Hej, jag är Lynetta.
-Hej, trevligt att träffa dig. -Detsamma.
-Mina pojkar säger att... -Hej.
Hej, Steven. Hur är det?
Det här skulle vi ha gjort för längesedan. Kom in.
Coolt ställe.
Det är okej. Kom, så visar jag mitt rum.
-Du måste lyssna på vår nya låt. -Den är så bra.
Hej.
Du ser fin ut.
Du och Garrett hånade min farbror i biblioteket.
Jag vill inte prata med dig.
Varken nu eller någonsin mer.
-Det går. -Men vad du föreslår...
...kräver en evighetsmaskin, så det går inte.
Två poler med motsatt laddning och neutralledare...
Evighetsmaskin?
De pratade om evighetsmaskiner medan jag dog inom mig.
Hur kände Juli till om det här?
Kom nu, middagen är färdig. Lynetta!
Middag!
Juli, kan vi prata?
Det som Garrett sa var fel. Jag vet det.
lnsåg du det när han sa det?
Ja. Jag ville slå till honom.
Men vi var i biblioteket.
Så du höll med honom och skrattade.
Ja.
Det gör dig till en ynkrygg.
Jag satt mittemot Juli under middagen.
Pappa hade rätt.
Vi skulle ha grillat i stället.
Det är underbart att vi äter middag tillsammans.
Låt den bli den första av många.
Fel hals.
Vi kan inte vara gladare.
Det är så trevligt att vara här.
Du har gjort ett fint jobb med trädgården, Juli.
Tack. Ches var till stor hjälp.
Ja, jag vet.
Du måste berätta din hemlighet, han hjälper inte till här.
-Steven. -Jag skojar.
Grannskapet blommar verkligen upp.
Det nya huset börjar ta sig.
Vilket då?
Huset där de högg ner det stora, fula trädet.
Jag ville säga att många gillade trädet, men det gjorde jag inte.
Jag ville inte säga emot pappa.
Vissa säger att det trädet var grannskapets juvel.
Det finns inget bokföringssystem för smak.
Så, Matt, Mark, Mark, Matt...
Ni tar väl snart examen?
Ja, tack gode Gud.
Gillar ni inte skolan?
-Skojar du? -Nej.
High school var den bästa tiden i mitt liv.
-lnte för oss. -Vi har fått nog av den skolan.
Så då läser ni inte vidare på college?
Det finns en möjlighet.
De har kommit in...
-...på många skolor redan. -Ja.
Verkligen?
Det är ju bra.
Men vi ska ge musiken en chans först.
-Jaså? -De är mycket talangfulla.
Deras band är bäst.
De har gjort en massa demos och är coola.
Tack, Lyn.
När Steven och jag träffades spelade han i ett band.
Spelade du i ett band?
Han var en underbar saxofonspelare.
-Coolt. Spelar du fortfarande? -Ja, jag...
Om du vill, kan du jamma med oss någon gång.
Nej, jag menar...
Den tiden är förbi för mig.
Har ni två någonsin spelat inför publik?
Ja, många gånger.
Ju mer Matt och Mark pratade om sin musik, desto tystare blev pappa.
Han gav ett påklistrat leende då och då-
-men under ytan verkade han ledsen.
Först gillade inte mina föräldrar honom.
Republikanerna slogs hårt mot den nya given.
Resten av kvällen avlöpte utan större smärta.
Men under hela middagen sa inte Juli ett ord till mig.
Hon tittade inte ens på mig.
lnte förrän hon var på väg att gå.
Förlåt att jag var så arg när jag kom.
Jag tror att alla hade trevligt.
Det var snällt av din mamma att bjuda oss.
Vi ses.
Hennes ursäkt gjorde allt värre.
-Vänta på mig. -Jag visste att jag inte var förlåten.
Det var som om jag inte var viktig nog att vara arg på.
Jag tycker att de är en trevlig familj.
Pojkarna var inte vad jag väntade mig.
Pojkarna är mycket trevliga.
-Ligister. -Va?
Hur har de råd med inspelningsutrustningen?
Snälla Steven. Du kan inte komma med en sådan anklagelse.
Var inte så naiv, Patsy.
Vet du hur dyrt det är att göra en demo?
De stjäl förmodligen navkapslar.
Du är en sådan idiot.
Vad är det med dig?
Dra åt helvete.
Prata inte så till mig.
Sluta, Steven!
lngen pratar så till mig...
-...i mitt eget hus! -Sluta!
Jag har sett pappa vara arg förut, men det här var annorlunda.
När jag låg i sängen-
-tänkte jag på hur pappa alltid sett ned på Bakerfamiljen.
På hur han kallat dem för slödder och hånat mr Bakers tavlor.
Nu förstod jag att han var arg på sig själv.
Men varför?
Juli kallade mig en ynkrygg.
Var det möjligt att pappa också var en ynkrygg?
Jag vet inte.
Vad spelar det för roll?
Juli Baker var ute ur mitt liv.
Eller, rättare sagt-
-jag var ute ur hennes.
När jag klädde på mig inför middagen-
-stirrade jag på tavlan som pappa hade målat.
Jag blev arg igen.
Bryce hade aldrig någonsin varit min vän.
Han hjälpte mig inte med trädet.
Han slängde äggen-
-och gjorde narr av mig på min farbrors bekostnad.
När det var dags att gå...
Juli, kom nu. Vi är sena!
...tänkte jag säga till mamma att jag inte följer med på middagen.
Håll de här. Jag måste kolla min frisyr en gång till.
-Håret är perfekt. -Verkligen?
Men hon såg så glad ut-
-och hade jobbat så mycket med pajerna, att jag inte kunde säga det.
Oj, oj. Vilken röra. Håll den här. Du kan ta denna.
-Jag vill inte hålla den. -Det behöver du inte.
Kom så går vi, pojkar.
Jag behövde inte vara snäll mot Bryce.
Jag vill inte prata med dig.
Varken nu eller någonsin mer.
Skönt att ta kontrollen.
Jag kände mig stark. Jag sa till Bryce vad jag tyckte-
-och var fast besluten att inte prata mer med honom.
Under middagen slog det mig att vi åt tillsammans med främlingar.
Vi hade bott mittemot dem i åratal-
-men med undantag av Chet, kände jag inte de här människorna.
Mr Loski var trevlig på utsidan-
-men det verkade som om något ruttet låg bakom ytan.
l slutet av kvällen kände jag mig bara utanför och neutral.
lnget gnistregn, ingen återstående ilska.
lngen nervositet. lngenting.
Vi ses.
När jag gick till sängs var jag lugn.
-Mår du bra? -Ja.
Jag var tacksam för min familj.
Och det kändes skönt att inte längre bry mig om Bryce Loski.
Middagen hade krävt sin tribut av mig.
Skolans välgörenhetsdag kom.
Mayfields Årliga Boostersauktion Korgkillar 1963
Jag fick nya problem att tampas med.
Jag var en korgkille.
För att förstå hur förnedrande detta var-
-måste ni veta att de få utvalda auktioneras ut inför alla elever.
Till högstbjudande tjejer.
En lunchkorg ingår i priset för varenda en av oss-
-men, helt ärligt, detta var en parad för muskelknuttar.
Här kommer min idol.
Säg mer och du dör.
Allvarligt. Du kommer inte att tro det.
Vad?
Två snygga brudar slåss om dig.
-Vad pratar du om? -Sherry gör slut med Mitch.
Hon och Melanie budkrigar om dig.
Det struntar jag i.
Är du knäpp? Sherry gjorde slut med Mitch för din skull.
Du är min idol.
Hur trösterikt detta än var-
-förminskade det inte fasan av att vara korgkille nummer nio.
Mitt enda hopp var att en jättelik tornado skulle förstöra skolan.
Önsketänkande.
Vi hälsar alla välkomna-
-till årets Mayfield Boostersauktion.
Vi är glada att presentera...
-...20 av Mayfields finaste unga män. -Bryce, Bryce, Bryce.
-Vad gör du här? -Juli är på tredje raden.
-Och? -Hon har pengar med sig.
-Skitsnack. -Skit-sant.
Jag såg hur hon räknade dem.
Och nu...
En stor välkomstapplåd-
-för korgkillarna årgång 1963.
Hade Juli pengar med sig? Vad innebar det?
Skulle hon bjuda på mig?
Den förste killen är-
-Raymond Hughes.
Raymond är med i schacklaget-
-och hans hobby är att samla på frimärken och att spela jojo.
Tänk på att ni-
-inte bara får den stilige mr Hughes-
-utan får även njuta av-
-en underbar kycklingsmörgås-
-och något som ser ut som en välsmakande böndipp.
Ursäkta mig, lökdipp.
Och en stor bit körsbärspaj.
Vem börjar budgivningen på 5 dollar?
-Så satte budgivningen igång. -Någon?
Fast i Raymond Hughes fall gjorde den inte det.
Bra, nu börjar vi.
-Fem. -Såld.
-Tio dollar. -Såld.
-Femton. -Såld.
Kom igen nu. Får jag tio?
-Tio. -Tio.
-En jordnötssmör-bananmacka.
Femton.
Såld för femton dollar.
Nummer åtta är Eddie Trulock.
Eddie är medlem i debattlaget.
Bara Eddie Trulock stod mellan mig och min tur att auktioneras ut.
Jag struntade i hans hobby och hans korg.
-Vi börjar med fem dollar. -Allt jag tänkte på var Juli.
-Någon? -Tänk om hon bjöd på mig?
Tänk om hon bjöd med Sherry och Melanie och förlorade?
lnga bud?
Jag funderade på denna fasa, när...
Åtta dollar.
Bra, åtta dollar. Får jag tio?
Bjöd Juli Baker på Eddie Trulock?
-Åtta dollar, första. -Varför gjorde hon det?
-Åtta dollar, andra. -Hur kunde hon?
Såld till Juli Baker.
Nästa korgkille är nummer nio. Bryce Loski.
Jag visste att jag skulle kliva fram, men stod som fastfrusen.
Kom fram, Bryce, var inte blyg.
Bättre sent än aldrig.
Bryce gillar att spela baseboll.
-Fem dollar. -Vänta tills jag har...
Tio.
Budgivningen verkar vara igång.
-Femton. -Tjugo.
-Tjugofem. -Trettio.
-Trettiofem. -Fyrtio.
-Femtio. -Oj, oj.
Femtio dollar.
Femtio, första.
Femtio, andra.
Såld till miss Sherry Stalls för femtio dollar.
Det här var en rekordsumma.
Boosters kommer att bli tacksamma för er generositet.
Det är konstigt.
Här åt jag lunch med skolans snyggaste tjej-
-och kände mig olycklig.
Vi åker upp till sjön. Pappa har en stuga där.
Man kan få den snyggaste solbrännan.
Det var för att Juli satt i närheten.
Min Juli med Eddie Trulock.
Hon skrattar.
Vad skrattar hon åt?
Hur kunde hon sitta där och skratta och se så vacker ut?
Bryce, mår du bra?
Va?
Vad tittar du på?
lnget.
Lunchen smakar underbart gott.
Hörde du vad jag sa?
Lunchen smakar underbart gott.
Prata om något annat än solbränna och mat.
Vad vill du prata om då?
Jag vet inte. Evighetsmaskin, kanske? Vet du något om det?
Evighets...vad?
Jag vet inte vad som hände. Det var som om jag var besatt.
-Juli, jag måste prata med dig. -Va?
Vad är det, Bryce?
Vad håller du på med?
Bryce, sluta.
Ni har ju inte ens hånglat, Bryce.
Jag kysser dig.
Juli! Juli!
Vänta, Juli. Kan vi prata om det?
Juli!
-Vad är det? -Lämna mig ifred, Garrett.
Du får en dejt med skolans snyggaste tjej och förstör den för Juli.
-Du fattar inte! -Nej, det gör jag inte!
Vi snackar om Juli.
Mardrömsgrannen, besserwissern, skitbruden.
Håll käften!
Är du helt knäpp? Vad är det med dig?
Om du ska vara så här, säger jag upp vår vänskap.
-Bra, den behöver jag inte. -lnte jag heller!
När jag gick hem med de smutsiga faten klirrande i korgen-
-kunde jag bara tänka på Juli.
Jag förstod att Garrett hade rätt om en sak.
Jag var knäpp. Fullständigt knäpp.
Hallå?
Hej, mrs Baker. Är Juli där?
Jag är ledsen, Bryce. Hon vill inte prata med dig.
Mrs Baker, jag vill träffa henne.
Jag är ledsen, Bryce.
Hon har låst in sig på sitt rum.
Jag gick och lade mig tidigt den kvällen-
-men kunde inte sova.
Jag såg på hennes hus från mitt fönster i timmar.
Jag måste visa mina känslor för henne.
På väg till skolan tänkte jag på-
-vem av Everly Brothers jag helst vill gifta mig med.
Dana Tressler fick mig att tänka på Bryce.
Juli. Listan är här.
Där är han, nummer nio. Din huvudrätt.
Bryce är inte min huvudrätt.
-Du fortsätter visst med din diet. -Det är ingen diet, Dana.
-Jag har kommit över honom. -Så bra.
Enligt ryktet lägger Sherry ut sina krokar för honom.
Sherry? Sherry Stalls?
Åh, Liz. Macy. Listan är uppe.
Den eftermiddagen tänkte jag bara på korgkilleauktionen.
Jag kände hur jag började omvärdera Bryce.
Bryr jag mig om ifall Sherry gillar honom?
Jag borde inte tänka på honom.
Jag var bättre än så här.
Bryce var inte längre i mitt liv.
På auktionsdagens morgon var jag nervös.
Jag stirrade, helt omedvetet, på mina äggpengar.
Jag behövde en strategi.
Den var enkel.
Om jag lämnade mina pengar hemma, försvann frestelsen.
Strategin försvann när jag träffade mrs Steuby.
Julianna.
Hej, vännen.
Förlåt mig för att jag inte har gett dig de här-
-men jag missar dig alltid på morgonen.
Jag vill inte ha pengarna, mrs Steuby.
Var inte dum. Jag betalar dig.
-Jag betalar dig. -Nej, jag vill inte.
Ta pengarna och köp dig något fint.
Ett par piratbyxor.
-Mrs Steuby. -Hejdå.
-Jag vill inte ha piratbyxor. -De blir snygga på dig.
Det gör inget.
Låtsas bara att du inte har pengar.
Jag hörde att du ska bjuda på Bryce.
Va? Det ska jag inte.
Någon såg dig med pengar i morse.
-Hur mycket har du? -Strunta i det, du.
Jag ska inte bjuda, jag gillar honom inte längre.
Det tror jag när jag ser det.
Det är sant. Slösa pengar på honom. Jag bryr mig inte.
En stor välkomstapplåd-
-för korgkillarna årgång 1963.
Jag brydde mig ju inte-
-men när Bryce stod där i kavaj och slips-
-hållande i sin picknickkorg-
-blev jag villrådig igen.
Femton, första.
-Auktionen löpte snabbt förbi. -Femton, andra.
Såld till Macy Taylor för femton dollar.
Snart var det Eddie Trulocks tur.
Nummer åtta är Eddie Trulock.
Bryce var näste man.
Eddie är medlem i debattlaget.
Hans hobby är fiske-
-och modellplansbygge.
Vem ger mig 5 dollar?
-Bjuder ingen? Han är ju så trevlig. -Just det.
lngen?
Åtta dollar.
Såld till Juli Baker för åtta dollar.
Hur hände det här?
För att jag tyckte synd om Eddie?
För att jag inte litade på mig gällande Bryce?
När jag gick till lunchrummet-
-tänkte jag på händelsernas utveckling.
Jag var på väg att äta lunch med Eddie Trulock-
-medan killen jag har drömt om-
-skulle äta lunch med min dödsfiende.
Tack för att du bjöd på mig.
Det hängde på ett hår ett tag.
Jag ville bjuda på dig. Det här blir kul.
-Du bygger visst modellflygplan? -Ja.
Pappa och jag har precis byggt en rysk MiG-19 från 1955.
MiG-plan är de första överljudsplanen. Sittbrunnen är nedsänkt...
Jag försökte lyssna på Eddie.
Men det var svårt, för Bryce satt bakom honom.
Eddie sa något om insugningsventiler-
-när Bryce plötsligt steg upp och gick mot mig.
Juli, jag måste prata med dig.
Vad håller du på med?
Han var på väg att kyssa mig. Att kyssa mig!
Jag hade väntat hela livet på den kyssen.
Men inte så här. lnte på det här viset.
Jag cyklade hem så snabbt, att lungorna nästan sprängdes.
Julianna?
Julianna.
Gumman?
Vad är det?
Jag kan inte.
Älsklingen min...
Du kan berätta för mig.
Bryce försökte att kyssa mig.
Gjorde han?
l skolan.
Framför alla.
Öppna inte, mamma.
Det är säkert han.
Älskling...
Ska du inte prata med honom?
Det kan jag inte.
Bryce ville inte lämna mig ifred.
Han fortsatte att ringa.
Och knacka på dörren.
Han knackade till och med på mitt fönster.
Juli! Jag vill träffa dig!
Kom ut en stund!
Varför fattade han inte att jag ville vara ifred?
Snälla du!
Efter två dagar slutade han.
Jag trodde att det äntligen var över.
Men en eftermiddag när jag var i rummet på framsidan-
-hörde jag ett ljud från trädgården.
Men vad gör han?
Lugna dig, Juli. Jag har gett honom tillstånd.
Tillstånd? Att göra vad? Han gräver ett hål.
Jag sa att han fick.
Varför det?
Jag sa att han kunde göra det.
Det var hemskt att se honom gräva upp mitt gräs.
Hur kunde pappa tillåta det?
Bryce visste att jag var här.
Han har gått.
Ett träd? Planterar han ett träd?
Är det ett...?
Jag behövde inte fråga.
Jag såg det genom lövens form-
-och trädstammens struktur.
Det var ett fikonträd.
När hon kom ut, tänkte jag på första gången jag såg henne.
Hur skulle någon, någonsin, vilja fly från Juli Baker?
Han såg på mig med de där ögonen.
De där glittrande ögonen.
Jag visste att Bryce Loski fortfarande gick omkring med min första kyss.
Men inte länge till.
När vi stod där, förstod jag att vi under alla år-
-aldrig hade pratat på riktigt.
-Behöver du hjälp? -Ja.
Den dagen började vi prata.
Jag visste att vi skulle prata länge till.
www.SweSUB.nu